![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhRGmfwR5N7npEpZeNx-y8uwI5se841vpSHyrG7uOKOkji8xcAfDucQiA6oLD96PMgAUGQGtRGIgBUz8RbUFTuxROS1I3TTDLTJ_F1DTi8iUyL5dlsTPUkEHMLtppGD4WkzcoQijXnymqnT/s320/mustis.jpg) |
kesä 2018 |
Viime kesänä tapasin Ophélien. Hänen kanssaan yhdessä vietetty aika sai minut ajattelemaan ulkomailla asumisesta uudella tavalla. Hän luotti minuun ja kykyihini. Lisäksi hän oli sitä mieltä, että kykenisimme voittamaan etäisyyden tuoman hankaluuden. Hän on paljon minua kansainvälisempi ranskatar, joka oli asunut Pariisissakin liki 10 vuotta. Puhuimme päivittäin puhelimessa vaikkemme nähneet usein. Lopulta totesimme ettemme voi odottaa pidempään.
Ophélie on muiden asioiden ohella rokkari, joka uudisti myös minun käsitykseni rokkenrollista. Muistan varmasti pysyvästi miten hän sanoi, että älä luule tietäväsi asioista aina paremmin kuin muut.
Tässä linkki hänen exänsä bändin pääsiäiseenkin erinomaisesti sopivan levyn päätösraitaan:
W.A.S.P. - Golgatha
Kommentit
Lähetä kommentti